על טיקו (תאודור) לביא (ליבוביץ')
החומר לוקט ונערך ע"י בניו ישראל ועמית מתוך סיפורים , עבודות שורשים של הנכדים, מאמרים שכתב, וזיכרונות.
![](https://www.k-dalia.org.il/gallery/tiko1.jpg)
טיקו נולד ב 15.4.1915 בבוקרשט שברומניה. זו הייתה תחילת מלחמת העולם הראשונה. הוא היה הבן הרביעי והאחרון במשפחתו. (לחץ להרחבה)
|
|
אמו ניהלה בית יהודי מסורתי ושמרה על כשרות. למד בבי"ס יהודי.
כשהיה בן 9 עברה המשפחה לדירה גדולה, עם חצר ועץ דובדבן בתוכה.(לחץ להרחבה)
בהיותו בן 12 ניחתה המכה הראשונה על הבית, כאשר אמו נפטרה ממחלה.
בגיל 14 נכנס לתנועת השומר הצעיר.(לחץ להרחבה)
גולת הכותרת של פעילות הקן הייתה מושבת הקיץ.(לחץ להרחבה) אביו לא הסכים לו לצאת למושבה ולכן עשו מגבית בקן כדי שיוכל לצאת ללא הסכמת אביו.
עם סיום הגימנסיה, בגיל 19, יצא טיקו להכשרה, שהייתה שלב לפני העליה.(לחץ להרחבה)
עם הגיעם לארץ ב-1935 הועברו העולים לבית עולים בבת גלים ומשם נסעו לשריד(לחץ להרחבה) כגרעין תנועתי. בגרעין זה הייתה גם פנינה לכטמן, אשתו לעתיד.
כרוב הנשים, הייתה פנינה שותפה גם למאמץ המלחמתי כמומחית לאיתות. באחת הפעמים שעלתה על הבית הגבוה למטרת העברת מסר באיתות, הבחין טיקו שהיא בסכנה ומשך אותה למטה בכוח. ואכן באותו רגע ממש פגע צרור במקום בו עמדה.
לקראת האביב 1936הוחלט ע"י מוסדות הקיבוץ הארצי להעביר את הגרעין למקום זמני (לחץ להרחבה), ליד רמת יוחנן, עד להתיישבות.
לפי דברי פנינה כאשר עסקו בסיוד קירותיו של הבית ברמת יוחנן, התיידד איתה טיקו ואז החל הקשר ביניהם.
ב 1939 נכנסו לחדר משפחה. בחורף 1940 נולד בנם הבכור עמית.
הם עבדו במשמרות ובילו עם עמית לסירוגין.
באותו מקום זמני של הקיבוץ, בתקופת המאורעות, טיקו התמנה למא"ז.(לחץ להרחבה)
בשנת 1939 פרצה מלחמת העולם השנייה (לחץ להרחבה) ומייד נפסקו המאורעות.
ב - 25.12.1939 קיבל טיקו תעודת התאזרחות בפלשתינה (א"י) לפי דבר המלך וחתומה בידי הנציב העליון. תעודה זו נשמרה אצלנו עד היום.
בשנת 1945, עם סיום המלחמה, עלה הגרעין להתיישבות קבע (לחץ להרחבה) בגליל העליון ב"ברגיאת", מזרחית לקיבוץ עמיר על מורדות הגולן, הרי הוא קיבוץ שמיר. פנינה הייתה באותו זמן בהריון עם ישראל ולכן נשארה עדיין עם עמית ברמת יוחנן. היא הגיעה לשמיר אחרונה לאחר לידת ישראל בסוף 1946.
עם פרוץ המלחמה ב 1948 הוחלט להעביר את הילדים יחד עם המטפלות לחיפה. (לחץ להרחבה) חלק מהחברים הצטרפו לפלמ"ח והשאר נשארו להגן על המקום. היינו ישוב ספר. פנינה עברה לחיפה כמטפלת ונשארה שם כל תקופת הפינוי (כחצי שנה). עם גמר המלחמה המשיכו לפתח את המשק וטיקו עבד כחשמלאי (לחץ להרחבה) הישוב ובנה את רשת החשמל והתאורה בישוב. אז גם התחילה תקופת הצנע. היה קיצוב בכל דבר. היו כרטיסים וכל אחד היה מקבל מספר ביצים, שמן, אורז וכו' בכרטיסים. טיקו עסק בספורט והיה שחקן כדורעף (לחץ להרחבה) מצטיין. בשנת 1955 (בגיל 40) יצא טיקו לקורס קצינים כפי שהתחייב בתוקף תפקידו כמא"ז. את הקורס עבר טיקו בהצלחה (לחץ להרחבה) אך לא הספיק לשמש בתפקיד כי המשפחה עברה לדליה.
ב- 1946 נולד בנו השני ישראל, וב- 1950 נולד שלמה, בן הזקונים.
בשנת 1955 החליטו טיקו ופנינה לעזוב את שמיר ועברו לקבוץ דליה. בדליה המשיך טיקו לעבוד כחשמלאי, ועבד בהתחלה עם גנרטור מקומי, ובהמשך אותה שנה חובר הקיבוץ לחברת החשמל.
בשנת 1969 נהרג שלמה, בנו השלישי, ליד המוסד והוא בן 18, ממש לפני גיוסו לצבא וזה מאד השפיע על חייו של טיקו בהמשך.
בשנת 1950 הגיעו הוריו של טיקו עם העליה הגדולה מרומניה.(לחץ להרחבה)
עד 1973 היה טיקו החשמלאי של קיבוץ דליה. (לחץ להרחבה) בתחילת שנה זו עבר טיקו לעבוד במפעל "עוף העמק" שברמת ישי, שם עבד 5 שנים. לאחר מכן החליט ללמוד על טלביזיות והחל בתיקון הטלוויזיות (לחץ להרחבה) ומכשירי חשמל אחרים במגדל שליד חדר האוכל בדליה. הוא התייחס ברצינות לעבודה זו, לשביעות רצונם ולנוחות כיסם של כל חברי דליה. בזאת עסק עד יום מותו.
![](https://www.k-dalia.org.il//tiko3.jpg)
בשנת 1990 חלה במה שנראה בתחילה מחלה רגילה, אולם מחלתו החמירה והסתבכה תוך זמן קצר וכל מאמצי הרופאים להצילו לא הואילו.
בהיותו בן 75 נפרד טיקו מכל אוהביו ומכריו במשפחה (לחץ להרחבה) ובקיבוץ והלך לעולמו.